I tidigare avsnitt av Lost:
-Jag tror jag är okej. -Jag sa att jag skulle ta hand om dig.
-Tack, Charlie. -Det var så lite.
-Lyssna på mig. -Sayid.
-Vi är inte de enda här. -Har nån sett Ethan?
Han gick till stranden.
-Var är Charlie? -Han följde efter Claire.
Fotspår. Tre färska spår.
Jag tror nån tagit dem.
Claire. Det var allt de ville ha.
Walt!
Har du sett Claires väskor?
-Har du sett min son? -Har du sett väskorna?
-Claires? -Hennes bagage.
Ingen vet vart de tog vägen.
Jag vet inte. Jag letar efter Walt.
Jag förstår. Ursäkta. Jag har inte sett honom.
Har du sett min grabb?
Nej. Han var vid grottorna.
Han tog med hunden. Han fick inte gå för långt.
Lyssnade du på farsgubben när du var tio?
Ja, jag lyssnade kanske lite för mycket.
Grabbar, vi har en ny turnering.
Vi tävlar för deodorant. Vill ni lira lite golf?
Jag måste hitta min grabb.
Om du ser Walt, säg åt honom att stanna här tills jag kommer tillbaka.
Okej.
-Han verkar hata det. -Vadå?
Att vara pappa.
Nej, det är mycket jobb.
Nä, han hatar det.
Den här blir det.
Det är definitivt min barnkrubba.
Tjusig.
Den passar utmärkt i gränden vi bor i.
-Den kostar tre hyror. -Vad? Inte tre...
Vill du inte att ditt barn ska ha det bästa?
Jag vet att du är exalterad, men vi har inte råd.
Vår baby blir lycklig i den här krubban.
Jag pratade med Andy. Han har jobb till mig.
-Byggnadsarbete? Din konst då? -Nej.
Jag slutar inte. Tar bara en paus tills du slutat juridiklinjen.
Klarat tentan och får anställning på en tjusig välbetald advokatfirma.
Du verkar ha tänkt ut allt.
Jag kanske börjar måla så småningom.
Under tiden kan du försörja mig och Walt
på ett sätt vi snart blir vana med.
"Walt"?
Jag vill ge honom min pappas namn.
Walter.
Walter Lloyd.
Lloyd?
Det är därför du inte vill gifta dig med mig.
Du tycker inte giftermål är banalt, du vill att han får ditt efternamn.
Vill du att jag går med på "Walter" eller inte?
-Jag är urusel. -Du kan bättre än det.
-Pressa honom inte. -Ser du utväxten, Walt?
Jag vill att du siktar på den. Precis här.
Fokusera dig på den.
Visualisera det.
Vet du vad det betyder?
-En bild i huvudet. -Precis. Gör det igen, men se det.
Se det innan du gör det.
Visualisera vägen. Se det.
-Ja! -Jag visste att du kunde det.
Det var helskumt. Jag såg det som om det var verkligt.
-Det kanske det var. -Hallå där!
Vad i helvete försiggår?
-Ge mig den. -Men jag...
-Ta Vincent och gå till lägret. -Mr Locke...
Genast, lille man.
-Gav du min grabb en kniv? -Du skulle ha sett...
Tala inte om vad jag ska se.
Hemma skulle vi ringt polisen!
Uppmuntra honom att sticka från sin pappa,
-och ge honom en kniv? -Walt kan tänka själv.
-Tro inte att du känner honom! -Lugna ner dig.
Fortsätter du att få min son emot mig måste jag...
Han sa: "Lugn".
-Är du hans attackhund? -Lugn. Du viftade med kniven.
Han ville bara att du inte skadade nån.
Michael, jag vet att du haft svårt att förenas med din son.
Vet du varför han gillar mig? Jag behandlar honom som en vuxen.
Han är tio år.
Han har varit med om mer än de flesta.
Du har inte umgåtts med honom nog för att kunna se det, han är annorlunda.
-Vad sa du? -Vi är inte hemma nu.
Så länge vi är här, borde han inse sin potential.
Håll dig borta från min son och mig.
Du tar inte min son.
Du kan lämna mig, men Walt stannar hos mig.
-Jag försöker diskutera. -Nej.
Du pratar om att flytta till Amsterdam. Vad är det för diskussion?
Det är ett erbjudande. Mitt jobb är där.
Du sa att du var lycklig.
Du sa att juristbyrån var perfekt.
Det här är en jättechans.
Jag vill jobba med internationell rätt.
Ska jag vara glad för din skull? För din jättechans?
Vi pratade om att separera en tid.
Jag trodde det var...
Vi har sagt mycket.
Du sa att du ville bo på en båt.
Jag älskar dig fortfarande.
Men vi har gått igenom så mycket på så kort tid.
-Saker... -Vi har våra problem.
Det har alla. Vill du gå till familjerådgivning?
Det är okej med mig. Vi gör det.
Åh, nej.
Du har redan tackat ja, eller hur?
Jobbet.
Ja, det gjorde jag.
Du har inte jobbat på flera månader.
Det är tunt med konstruktionsjobb vintertid.
Jag kan försörja honom, ge honom allt.
Förutom hans pappa. Han följer inte med!
-Vill du bråka om det här? -Ja, för helvete. Det finns lagar.
Vi är inte gifta.
Jag är hans mamma och har ett jobb. Vems parti tror du domstolen tar?
Det här är inte ett avsked.
Jag bara...
...behöver vara själv ett tag.
Mår du bra?
Jag är okej. Tack.
Jag kan inte prata med honom.
Jag vet inte hur jag ska få honom att förstå, att jag är på hans sida.
Locke sa att jag måste sluta behandla honom som ett barn.
Jag missade hela hans barndom, så...
Det får bara inte ske.
Vadå?
Han får inte växa upp här.
Han får inte växa upp på det här stället.
När jag insåg att ekvationerna var koordinater, latituder och longituder,
trodde jag att hon försökte avgöra var ön var.
Men de var ofullständiga, hennes noteringar är bara fragment.
Förutom fisksången.
-Vadå? -När jag la sidorna så här,
insåg jag att kartan inte visade var ön låg.
Jag tror det är en plats på ön. Precis här.
Var befinner vi oss i relation till triangeln?
Jag vet inte, kartans skala stämmer inte.
Vi är inte ens säkra på om det är en karta av ön.
Nej. Det kan vara transmittern som skickar nödsignalen,
-och dess strömkälla. -Vad är det nu frågan om?
Ännu en ursäkt att jagas och dödas av det där i djungeln?
Vi kan inte hålla på så här.
Bygga vattenfiltreringssystem, spela golf och göra oss hemmastadda.
-Vi måste ta oss härifrån! -Tror du nån av oss vill stanna här?
Nej, men jag tror inte nån vill komma härifrån mer än jag.
Har du nåt förslag?
-Ja. Vi bygger en flotte. -En flotte?
Var inte så nedlåtande. Vi behöver lite optimism här.
Vi måste göra nåt.
Vi vet att ingen kommer.
Sätena vi tog från flygplanskroppen flöt.
Vi har en yxa och en massa bambuträd.
-Vi grejar det. -Chanserna att överleva stormar,
-oddsen att hitta en farled... -Jag blir sjösjuk.
Vet ni vad? Bra. Stanna här.
Bli gamla, lycka till. Jag gör det. Min son och jag ger oss av.
Gud välsigne de som hjälper till att bygga den.
Kom igen, jag behöver din hjälp med nåt.
-Jag är upptagen.. -Du läser en spansk serietidning.
-Du kan inte spanska. -Jag gillar bilderna.
Gillar du grafiken?
Jag tror det.
När jag var i din ålder
skissade jag serietidningar och lärde mig perspektiv. Vet du vad det är?
Jag behöver din hjälp, sa jag.
-Måste jag följa med? -Jag ser vad som händer
när jag inte håller ett öga på dig.
-Jag vill prata med honom. -Han är 2.
-Han pratar inte i telefon. -Jag pratar.
Jag vill att han hör min röst. Jag saknar honom.
Jag ringer tillbaka. Jag är lite upptagen.
-Vi måste gå. -Det är Michael.
-Älskling. -Jag lägger på.
-Vem är det? -Vi kan väl prata imorgon.
Vad är det som försiggår?
Michael, lyssna.
Jag har träffat nån.
Vad?
Vem?
-Spelar det nån roll? -Vem är det?
Brian Porter.
-Killen som anställde dig? -Vi träffades inte då.
Du ljög när du sa att du behövde betänketid.
-Nej, jag insåg... -Jag åker till Amsterdam.
-Nej. Det är slut mellan oss. -Jag åker inte för din skull.
Jag åker dit för Walts skull. Jag vill ha min son tillbaka.
Ring en ambulans! Hjälp mig.
Charlie?
Hej.
Det här är Claires saker. Vem tog hit dem?
-Jag. Vad gör du? -Jag vet inte var den är.
-Vadå? -Claires dagbok.
Hon hade den i sidofacket. Jag såg när hon la dit den.
Nån har tagit den.
Vad letar vi efter?
En metallbit eller plastslang. Nåt som kan fungera som en ram.
-En ram till vad? -Det får du snart se.
Separera kuddarna, plasten och presenningen.
Lägg allt i olika högar så vi har ett förråd.
Straffar du mig?
Tycker du det är ett straff att jobba med pappa?
Nej då.
Vi tar kontroll över vårt öde.
Det känns som ett straff.
-Jag kan gå in. -Godis, annars busar vi.
-Vad säljer ni idag? -Var är Claires dagbok?
-Nån stal den från hennes väska. -Jag fattar.
Nåt fattas och ni tror genast att det var jag.
Har du dagboken eller inte?
-Menar du den här? -Ge den till mig.
Jag tror inte det är nån bra idé.
Kanske Claire inte vill att du läser den.
-Det tänkte jag inte. -Inte nyfiken på vad hon skrev om dig?
Skitstövel. Läste du den?
Svårt att få tag på bra litteratur här.
-Han läste den! -Ge den till oss.
"Kära dagbok, jag börjar bli rädd för ex-popstjärnan."
-"Han förföljer mig." -Sawyer!
"Den lilla engelsmannen vägrar ge upp."
-Du slår som en bög. -Verkligen?
Nu får det vara nog.
Du läste den aldrig, eller hur?
Jag har inte haft tid.
Jag ska hämta lite vatten.
Okej.
Hämtar du till mig med?
Är du snäll?
Snälla och tack. Vi måste jobba på det.
Ska ni fortsätta komma tillbaka utan mat?
Jag menar allvar.
Vad är det med dig?
Kan du vara mer konstig?
Du har haft bulimi sen junior high.
Jag trodde du skulle bli glad om du tappade några kilon.
Eftersom du inte har nån jägarlycka,
kan du hjälpa Michael. Han bygger en flotte.
Jag tänkte hjälpa till så man kommer härifrån.
Du kan väl hjälpa mig.
Nej, tack.
Din far vill inte att vi umgås.
Han bestämmer inte över mig.
Men han är din far.
Han bryr sig om dig och du måste visa honom respekt.
Jag menar allvar, Walt. Du får inte träffa mig mer.
Helvete också! Vad är det med dig?
-Jag tänkte bara... -Håll dig undan från min son!
-Det var jag... -Nu håller du tyst!
Jag gav honom pennan så han kunde ge dig.
Tänkte att du kunde använda den.
Se det som en fredsgåva.
Ser jag dig med min son igen, dödar jag dig.
-Du är en skitstövel. -Vad sa du?
-Han gjorde inget. Han är min vän! -Inte nu längre.
-Jag tar hand om dig. -Du har aldrig brytt dig om mig.
-Vad? -Du kom inte förrän mamma dött.
Var var du när jag växte upp?
Lyssna, Walt. Det är komplicerat.
Det skiter jag i! Du är inte min pappa!
Vill du hata mig?
Vill du straffa mig för nåt jag inte kan ändra på? Okej.
Men nu lyssnar du på mig.
Gå dit nu och stanna där.
Genast!
-Vad fin. -Åh, tack.
Den är till min son. Han fyller två nästa vecka.
Jag visste inte att du har barn.
Han bor i Amsterdam med sin mamma.
Har du besökt honom?
Nej, inte än.
Jag hade en liten olycka med en bil.
Jag vet aldrig vad jag ska rita.
-Ett skämt kanske? -Jag vet inte. Vad då för skämt?
Kanske "Vad är det som är svart, vitt och rött?"
-En tidning? -"En pingvin som är solbränd."
-Korkat. -Lita på mig.
Jag har fyra barn. Han älskar det.
Hej, Michael.
Susan.
Jag ringde Andy när jag inte hörde av dig på två månader.
Han berättade om olyckan. Du borde ha ringt.
Efter vår sista konversation...
Jag är så ledsen för det.
-Tog du med dig Walt? -Nej, han är hemma.
Hemma.
Med Brian?
Vad gör du här?
Jag ville träffa dig.
Ser jag bra ut?
Inte så illa.
De sa att du skulle bli helt återställd.
Ja, efter ett år av sjukgymnastik.
Ett år.
-Jag betalar dina sjukhusräkningar. -Vad?
Jag har redan pratat med sjukhusadministratören.
-Alla räkningar skickas till mig. -Varför det?
Brian och jag ska gifta oss.
-Man får gratulera... -Du behöver inte säga nåt.
Lyssna.
Vi flyttar till Italien i slutet av månaden.
Brian blir chef för kontoret i Rom.
Verkar som det går bra för Brian.
Och han vill adoptera Walt.
Jag vet att det är svårt.
Men tänk på det.
-Nu skojar du, va? -Tänk på vad som är bäst för Walt.
Du kan hålla på så här.
Men fråga dig själv varför du gör det.
Är det verkligen för hans skull?
Eller för din egen?
Grabben, din unge har stuckit.
Vad?
Han tog hunden och stack.
Jag vet var han är.
Locke!
-Var i helvete är han? -Vad?
Jag spelar inga spel.
-Var är Walt? -Han är inte här.
-Ljug inte. -Han är inte här.
-Jag pratar inte med dig. -Jag sa till honom
att vi inte kunde umgås längre.
Jag försöker respektera dina önskningar.
Om han inte är...
Vi letar rätt på honom.
Tack.
Du behövde inte hjälpt till.
Jag skulle ha klarat det.
Har fått nog av manliga sammandrabbningar.
Jag trodde du behövde lite sällskap.
Är du okej?
Ja.
Det är konstigt.
Jag kände henne knappt. Jag känner henne knappt...Claire.
Hon har varit försvunnen över en vecka och...
...varje dag hon är borta, känns det som om...
...en bit av mig dör eller nåt.
Det är bra att du tar hand om hennes saker...
...tills hon kommer tillbaka.
Ja.
Kom igen, Vincent.
Sluta!
Vad är det?
Vincent!
Han försökte undvika det.
Gjorde allt så fallet avslutades. Inte hans jurisdiktion, sa han.
-Du skojar. -Jag önskar det.
Samma argument tredje gången. Barclay sa det var en immigrationsfråga.
Typiskt.
Jag är en bondlurk, bara för att jag kan australiensisk lag.
Hallå där.
-Hemläxan. -Jag sa att jag behövde hjälp.
-Han behöver hjälp. -Jag är advokat. Inga undanflykter.
Vem bryr sig om australiensiska fåglar?
Vi är i Australien.
-Hur mår du? -Känns som jag har flunsan.
Borde vi inte studera "Egyptens fåglar"?
Du har inte sovit mycket. Ta en dag ledigt.
Jag tog brons-göken.
-Det är roligt, vill du se? -Barclay då?
Den är inte rolig, bara namnet.
Sovmorgon? För bra för att vara sant.
Titta!
Du tittar inte!
Åh, herregud!
Är den död?
Ja.
Stackars liten.
Vincent!
Michael Dawson?
Ja. Vad vill ni?
Jag heter Brian Porter.
Susans Brian?
Ja.
Får jag komma in?
Jag måste prata med dig.
Vet Susan att du är här?
Susan dog igår.
Snälla.
Hon...
Det visade sig att hon hade en blodsjukdom.
Hon var bara sjuk en vecka.
Jag visste inte...
Jag hade inte pratat med henne på länge... Sitt ner.
Och Walt?
-Hur mår han? -Han mår bra.
Han är hemma med sin barnvakt.
-Vad? -Jag menar, han mår bra...
Under förutsättningarna...
Lämnade du honom hemma efter att hans mamma dött?
Innan Susan dog,
sa hon att hon ville att du fick vårdnaden om Walter.
Hon sa vad?
Hon tänkte väl bara... eftersom du är hans far...
Jag har inte varit hans pappa på nio år.
Det är det som är problemet.
Jag älskade verkligen Susan.
Jag var ärlig mot henne redan från början.
Men hon lyssnade inte.
-Lyssna på vad? -Att jag...
...inte ville bli pappa. Jag vet inte hur man gör.
Vad pratar du om? Du adopterade honom.
Ja, för hon ville det och jag ville ha henne och...
Du...
Två biljetter. En tur och retur, en envägs.
Sydney till New York och pengar för resekostnaderna.
Hon sa inte att jag skulle få vårdnaden.
-Det här är din idé. -Jag är ett vrak.
Som om jag bryr mig?
Jag förlorade kvinnan jag älskar. Jag kan inte vara pappa.
Ditt svin.
-Du är den far han vet om! -Det är inte allt!
-Vad då? -Det är nåt med honom.
Vad i helvete pratar du om?
Det händer saker ibland när han är där.
Han är annorlunda på nåt sätt.
Här!
-Vad i helvete har...? -Hjälp, snälla!
Den här vägen...
Walt!
Walt kommer snart hem från skolan.
Mr Porter bad mig ge dig det. Några av Susans tillhörigheter.
Åh, tack.
Jag har nåt annat också.
-Vad är det? -Nåt jag vill att Walt ska ha.
Ursäkta mig.
-Walt? -Ja?
Du har besök.
Pappa! Hjälp!
Pappa! Hjälp! Snälla!
Kom igen! Här uppe!
Hej, Walt.
Vem är du?
Jag är...
Jag är din pappa.
Jag vill att du ska veta...
Jag kan inte förklara hur ledsen jag är...
...för din mamma.
Du ska veta att...
...vi älskade varann väldigt mycket när du föddes.
Var är Brian?
Brian är inte här.
Du ska bo hos mig.
Jag går ingenstans med dig.
Walt, får jag...?
Jag förstår att det här är svårt att förstå.
Brian...
Brian älskar dig väldigt mycket.
Han vill att du bor med honom, men det är inte hans val.
Det är mitt.
Jag är din målsman.
Han kommer inte att försvinna ur ditt liv.
Han kommer att ringa och skriva till dig,
och besöka dig när han kan.
Du har fortfarande din hund.
Men Vincent är inte min.
Det är Brians hund.
Brian sa att du fick honom.
-Walt! -Pappa!
-Var är du, pappa? -Ta det lugnt!
Skynda på.
Ta det bara lugnt.
Jag kommer.
-Pappa! -Walt!
Ge honom kniven.
Använd den om den kommer nära!
Stanna där!
Kom hit.
-Är du okej? -Ja.
-Bra.
Vad du än gör så håll fast hårt. Förstår du?
-Du då? -Oroa dig inte för mig.
Jag är precis bakom dig. Så, håll fast hårt.
Okej, Locke. Nu!
Dra upp honom.
Kom hit.
Jag är ledsen...
Nej, det är okej.
Vi är okej.
-Jag är så glad att du är i säkerhet. -Vincent sprang bort igen.
Han hittade tillbaka till dig en gång.
Det gör han igen.
Jag har en present till dig.
Du gillar ju att titta på bilder.
Vad är det?
Varje kort och brev jag skickat de senaste åtta åren.
Skrev du till mig?
Jag såg aldrig dem.
Hade min mamma dem?
-Varför gav hon inte dem till mig? -Jag vet inte.
Hon kastade inte bort dem, vilket betyder att hon
ville att du skulle få dem.
Ritade du dem?
Till dig.
Den här...
...var till din tvåårsdag.
En solbränd pingvin?
-Det är korkat. -Ja, jag vet.
Det tyckte jag med.
Igår insåg jag att jag gillar Charlie. Han är speciell, så fin och gullig.
Jag känner mig trygg med Charlie, även på en otäck plats som den här.
Jack!
Sayid.
Lyssna här.
-Vad är det? -Det är Claires dagbok.
-Läser du hennes dagbok? -Jag vet att jag är ett svin.
Lyssna. "Jag hade den där konstiga drömmen igen"
"med den svarta klippan som alltid återkommer."
-"Jag försöker gå, men får inte." -Svart klippa?
Det är bara drömmar.
Nej. Sayid nämnde den svarta klippan förut.
Den franska kvinnan sa att teamet återvände från den svarta klippan.
Triangeln på kartan.
Kanske är det triangeln.
Kanske är det dit Claire fördes.
Kanske. Vi vill alla hitta Claire.
Men det är ingen mening att ge sig ut i djungeln mitt i natten.
Visslan fungerar inte.
Du kan inte höra allt.
Ju tidigare du inser det, desto bättre.
Jag hörde det.
Är det du, Vincent?
Claire?